![Ceļvedis seriālu jūrā. "Emmy" nomināciju izlase](/cache/images/2941846328/62ecd3fc8f09b_1187789340.jpg)
Attīstoties straumēšanas platformu pieejamībai, arī uz Latvijas kinoskatītājiem sāk attiekties līdz šim tāli un nepieejami procesi – piemēram, ASV Televīzijas akadēmijas Emmy balva, kuras 2022. gada nomināciju sarakstu var izmantot kā ceļvedi labu seriālu pasaulē.
Sensenos laikos viss bija daudz vienkāršāk. Vismaz tas, kas attiecas uz jaunu filmu pamanīšanu, novērtēšanu (īsos un garos formātos), ideālā gadījumā – izsvērtu recenzēšanu. Tie bija laiki, kad kinoteātru repertuārs mainījās reizi nedēļā, piektdienās, un repertuāra maiņa pamatā arī bija galvenais dienas kārtības noteicējs jebkurā preses izdevumā, kas sekoja kultūras un popkultūras procesiem. Atļaušos īsi pakavēties sentimentālās atmiņās par šo senlaiku, kad kopā ar kolēģi NN (Normundu Naumani) ik nedēļu izvērtējām tās 3–5 jaunās filmas, kas nonāca kinoteātru repertuārā Šī pašaizliedzīgās kaplēšanas rezultāti saglabājušies vien arhīvos – laikrakstā Diena un tā pielikumu lapās.
Jebkuram mūsdienu kino apskatniekam šāds komforts – paredzamība un jauno audiovizuālo produktu plūsmas kontrolējamība – ir laupīts. Pat ja kāds čakli gribētu turpināt velt Sīzifa akmeni un apkopt ikvienu audiovizuālo produktu, kas parādās kinoteātros, tie būtu tikai izmisīgi centieni monitorēt ļoti nelielu audiovizuālās produkcijas daļu, kamēr pamatplūsma nu jau skatītājus sasniedz pa citiem kanāliem. Līdzās televīzijai, kas, protams, darbojās arī laimīgajos sensenajos laikos, pamatīgu audiovizuālo produktu klāstu (filmas, seriālus) piedāvā tiešsaistes platformas – legālas un ne īpaši, globālas un lokālas. Tam fanātiķim, kurš vēlētos izsekot visiem šo platformu piedāvātajiem jaunumiem, būtu jāatsakās no visa, tai skaitā pamatdarba, un neglābjami jāsaplūst ar dažāda veida ekrāniem, mēģinot starp kustīgo bilžu straumēm notvert tādas, ko skatīties tomēr ir vērts. Un arī tad rezultāti varētu būt diskutabli, nerunājot jau par paša fanātiskā filmu/seriālu apskatnieka mentālo stāvokli.
Straume un Netflix nedienas
Kā tikt galā ar šo plūsmu un citiem “citiem kanāliem”? Kā notvert izcilu filmu vai seriālu, kā orientēties tik daudzajās platformās, kas aumaļām gāž saturu pār savu skatītāju un abonentu galvām? Kā galu galā nekļūt par, teiksim, Netflix algoritma vergu, kurš seko tikai un vienīgi mākslīgā intelekta ģenerētiem ieteikumiem, uzraujoties uz ļoti atšķirīgas kvalitātes darbiem?
Kā zināms, Netflix (iespējams, Latvijā skatītākā globālā filmu izplatīšanas platforma) pēc gadiem ilga biznesa triumfa uzrāda krīzes pazīmes.
Tiem, kuri seko biznesa informācijai, nav noslēpums, ka kompānija 2022. gadā publiskojusi datus par abonentu kritumu, kā iemeslu minot gan aktuālās ģeopolitiskās krīzes, gan skatītāju vēlmi dalīties ar pieejas kodiem, gan arī pieaugošo konkurenci. Jāsaka gan, ka zaudējumi nav milzīgi – 2022. gada pirmajā ceturksnī zaudēti 200 000 abonenti, otrajā ceturksnī – 970 000 abonenti prognozēto divu miljonu vietā, bet kopējais Netflix abonentu skaits 2021. gadā bija 219 miljoni. Tomēr konsekvences sekos – iespējama arī reklāmu parādīšanās, kas, domājams, neiepriecinās Netflix cienītājus un atsvešinās vēl kādu miljonu skatītāju.
Lai jau nu globālā audiovizuālā tirgus revolucionizētājs pats tiek galā ar savām biznesa problēmām, mums pietiek savējo. Tomēr tas, ka ne viss, ko ražo Netflix, ir izcili kinodarbi, nu jau ir skaidrs pat tiem, kuri savulaik nekritiski līksmoja par šīs platformas legālu ienākšanu Latvijā 2016. gadā. Turklāt arī šim milzim nu ir jārēķinās ar spēcīgiem konkurentiem – platformām, kas producē un izplata savu oriģinālsaturu.
Definējam izlasi
Viens no paņēmieniem, kā mēģināt izdzīvot un orientēties audiovizuālo produktu plūsmā, ir precīzas izlases definēšana – teiksim, sekot tikai Latvijā tapušiem seriāliem, ko azartiski tepat Kino Rakstos dara Sonora Broka, vai pētīt noteiktas tematikas vai žanra seriālus.
Piemēram, var sekot vēl nesen ļoti aktuālajam “blēžu seriālu” ciklam. 2022. gadā dažādās globālajās platformās cits pēc cita parādījās seriāli, kuru galvenie varoņi bija izcili avantūristi, kas spējuši darboties daudzmiljonu biznesā. Lieki piebilst, ka visu šo seriālu pamatā ir dokumentāli fakti un reālas personības. Šajā kategorijā varētu ietilpināt gan vairākus Netflix dokumentālos seriālus – piemēram, Bad Vegan: Fame. Fraud. Fugitives (2022) par Ņujorkas vegānu restorāna īpašnieces Sarmas Melgailis krahu un The Tinder Swindler (2022) par iepazīšanās platformas Tinder viltus valdzinātāju Simonu Ļevjevu –, gan Netflix daudzsēriju spēlfilmu Inventing Anna (2022) – par veiklu krievu izcelsmes meiču, kurai izdodas iefiltrēties Ņujorkas augstākajās aprindās un pat gandrīz iegūt milzu līdzekļus sava mākslas centra atvēršanai. Līdzīgi korporatīvie avantūristu stāsti / seriāli teju vienlaikus izveidoti arī konkurējošās platformās – piemēram, AppleTV producēja seriālu WeCrashed (2022) par nekustamā īpašuma kompānijas WeWork dibinātāju Adamu Neumanu, ar Džaredu Leto un Annu Heteveju galvenajās lomās. Šo improvizēto sarakstu noslēdz kompānijas Hulu veidotais seriāls The Dropout (2022), kas veltīts kādreizējai stārtapu sensācijai Elizabetei Holmsai, kuras asinsanalīžu bizness piesaistīja miljardu lielas investīcijas, pateicoties jaunās dāmas blefošanas prasmei (galvenajā lomā filmējusies Amanda Seifrīda). Trīs pēdējos spēlfilmu seriālus saista divi faktori – to pamatā ir neseni biznesa vides skandāli un reālas iesaistītās personības, turklāt seriālos, ko piedāvā Netflix, Apple TV un Hulu, šīs personības spēlē izcili aktieri.
Ar cita veida izlašu definēšanu ir jau sarežģītāk, bet to laiku pa laikam dara studenti savu mācību darbu ietvaros, piemēram, pētot kāda noteikta žanra vai veida filmas un seriālus. Piemēram, RSU Komunikācijas fakultātē ir tapis pētījums par Netflix producētām dokumentālajām filmām, arī pētījums par šī paša filmu ražotāja izplatītajām šausmu filmām, un jauno pētnieku atziņas ir noderīgas. Piemēram, Netflix, kas var lepoties ar trim prestižajām Amerikas Kinoakadēmijas balvām Oskars dokumentālo filmu kategorijā (Icarus (2017), American Factory (2019), My Octopus Teacher (2020)), arvien izteiktāk savas dokumentālās filmas (arī dokumentālos seriālus) veido, izmantojot ļoti līdzīgus paņēmienus, tāpēc varam runāt par sava veida Netflix dokumentālās filmas/seriāla “formulu”.
Nominācijas kā orientieris
Atgriežamies pie jautājuma, kā orientēties strauji mainīgajā un grūti izsekojamajā audiovizuālo jaunumu plūsmā. Viens no jēdzīgiem orientieriem ir nozaru balvas. Pie Oskariem, kas attiecas tikai uz kinoteātros demonstrētajām filmām, esam pieraduši un savas profesionālās atbildības vai skatītāja ieinteresētības robežās tad arī reaģējam vai nereaģējam uz filmām, kas saņem balvas, – ir taču jāzina, kam vimpeļus/figūras izsniedz Amerikas Kinoakadēmija, atzīstot par darba pirmrindniekiem. Nav gan noslēpums, ka publikas interese par Oskariem (īpaši par balvu pasniegšanas rituālu) ir krietni noplakusi, tomēr joprojām tā ir kino pasaules prestižākā balva, kuru vēlas iegūt arī Netflix un tam līdzīgie.
Jāatzīstas, ka arī mana personīgā interese par Oskariem ir krietni saplakusi, toties interesanti šķiet iedziļināties seriālu un TV filmu nosaukumos, kas apdzīvo, piemēram, Golden Globe piešķīrumu “tālāko galu”.
Savulaik, rakstot ziņas par Holivudā akreditētās preses balvas saņēmējiem, parasti vien īsi pieminēju šīs balvas TV sadaļu (Golden Globe balva tiek piešķirta gan filmām, kuras paredzētas izplatīšanai kinoteātros, gan arī TV seriāliem), un tas bija loģiski, jo redzēt kādu no balvu saņēmušajiem ASV seriāliem bija maz cerību. Šobrīd situāciju mainījušas gan globālās platformas, gan seriālu formāta prestiža nostiprināšanās – esam jau apraduši ar terminu “kvalitatīvs seriāls” un ar faktu, ka seriālu veidošanā iesaistās atzīti vārdi un režisori, kurus droši varam dēvēt par klasiķiem, pat autorkino klasiķiem (brāļi Koeni, Deivids Linčs, Džeina Kempione, Paolo Sorentino u. c.)
Tikai un vienīgi TV industrijas sasniegumiem veltītā Emmy balva, ko piešķir ASV Televīzijas akadēmija (Television Academy), ilgu laiku šķita kā lokāls amerikāņu popkultūras pašnovērtējuma akts – seriāli, ko tur apbalvoja, mūsu teritorijās nebija manīti, to nosaukumi – tāla skaņa. Laiki mainījušies, un 2022. gada Emmy balvu nominācijas, kas tika izziņotas 12. jūlijā, ir pat saistošs un noderīgs materiāls, ko var izmantot kā ieteicamo “seriālu sarakstu”. Līdz šāgada 12. septembrim, kad tiks piešķirtas Emmy balvas, te var gūt ieskatu un priekšstatus par strāvojumiem un tendencēm, kas aktuālas bezgalīgajā seriālu pasaulē.
Emmy balvas tiek piešķirtas 17 kategorijās, mans mērķis nav apsekot tās visas, bet gan akcentēt dažus darbus, ko vērts redzēt. Jeb – subjektīva 74. Emmy balvai nominēto seriālu izlase. Jāpiebilst, ka lielu daļu no šiem seriāliem var noskatīties arī Latvijas platformās Tet+ un LMT Viedtelevīzija - meklējiet katalogos!
Succession / Pēctecība (HBO)
Gada rekordists – seriāls ar iespaidīgu nomināciju skaitu, lielāko aktuālajā Emmy vēsturē. Vārdu sakot, seriāls, ko nedrīkst neredzēt, tā jāsecina no nomināciju biruma. Jāatzīstas, ka savās atklāsmēs par Succession izcilību esmu aizkavējusies un to apzinos. Minētais Emmy nomināciju birums attiecas uz jaunāko – trešo Succession sezonu, patlaban top ceturtā sezona, kuru noteikti gaida miljoniem skatītāju. Succession ir profesionāli virtuozi veidots stāsts par ģimenes biznesu, lielāko ASV mediju kompāniju Waystar Royco (tā ir fikcija), kuras dibinātājs un vadītājs ir Logans Rojs – biznesa un mediju vides leģenda, patriarhs, kuram būtu laiks atdot savu impēriju mantiniekiem.
Logana Roja lomu izcilais skotu aktieris Braiens Kokss veido ar baudu, kaismi un vērienu, un ko gan citu arī varētu gaidīt no Šekspīra aktiera ar iespaidīgu karjeru britu teātrī un kino, tomēr Koksa atveidotais biznesa patriarhs Logans Rojs nav nekāds karalis Līrs, ko atvasēm izdodas nolikt pie vietas. Rojs pārāk labi pazīst savu četrus pieaugušos bērnus – trīs dēlus un meitu, kuri katrs grib savu gabaliņu varas un nerimst par to cīnīties nu jau trīs seriāla sezonu garumā. Kā apgalvo Lankasteras universitātes lektore Bingbinga Džī, kura specializējas ģimenes biznesu pētniecībā, seriālā attēlotās korporatīvās attiecības ir ilustrācija tam, kā neveidot varas un atbildības pārmantojamību. Taču, lai cik nepārdomāti Logans Rojs rīkotos, diskutablie biznesa risinājumi un spriedze, kurā viņš tur savus potenciālos mantiniekus, rada pamatīgu dramaturģijas piesātinājumu. Succession ir nemitīga cīņa par varu – biznesā un ģimenē, kur tēvs cīnās pret bērniem, bērni cits pret citu un visi kopā pret tēvu. Te ir gan kompleksu un atkarību māktais, egocentriskais Kendals Rojs (lomā Džeremijs Strongs), gan pajoliņa, impotenta un erotomāna veidolu ekspluatējošais, bet nebūt ne infantilais Romans Rojs (lomā perfekts ir Kīrans Kalkins), gan abu māsa Šivana (Sāra Snūka), kurai ir visai ambiciozi plāni, un viņas manierīgais, korporācijas intrigās iesaistītais vīrs (lomā Metjū Makfeidens). Kaut kā pa vidu kuļas arī patriarha pirmdzimtais, kurš aiz gara laika sadomājis kļūt par ASV prezidentu, ar savu līgavu – dīvainu lugu rakstnieci.
Īsāk sakot, dinastija visā krāšņumā, neaizmirstot vēl arī atraktīvu fonu – šķirtas sievas, nelaulātas draudzenes, laulātus draugus, brālēnus utt. Un tas viss – izcilu aktieru atveidojumā. Laiku pa laika seriālā parādās daža laba biznesa haizivs – kā Holijas Hanteres varone (ja nemaldos, 2. sezonā), Adriana Brodija un Aleksandra Skārsgārda spēlētie tehnoloģiju giganti (3. sezonā). Abiem pēdējiem šogad tikušas Emmy nominācijas, tāpat kā šova galvenajiem aktieriem – Braienam Koksam, Džeremijam Strongam u. c.
Succession ir viens no astoņiem seriāliem, kas pretendē uz balvu kā labākā drāma, pārējie konkurenti – Stranger Things (Netflix), Squid Game (Netflix), Ozark (Netflix), Better Call Saul (AMC), Euphoria (HBO), Yellowjackets (Showtime). Un jāatzīst – Succession ir mans favorīts, ar šo seriālu pieredzes bagātā kompānija HBO kārtējo reizi apstiprinājusi savus augstos kvalitātes kritērijus seriālu pasaulē. Nominācijas pelnītas, daudzas no tām pārtaps iegūtās balvās. Un, tavu laimi, visas trīs Succession sezonas legāli var noskatīties platformā Tet+.
Only Murders in the Building (Hulu)
Komēdiju izlasē akcentēšu Ņujorkas gara piepildīto Only Murders in the Building (Hulu), kur viens no autoriem un arī galveno lomu tēlotājiem ir komiķis Stīvs Mārtins, darbojoties kopā ar Selīnu Gomezu un Martinu Šortu. Par spīti slepkavību piesaukšanai seriāla nosaukumā, tā noskaņas ir atraktīvas un rotaļīgas, mazliet atgādina Vudija Allena filmas. Seriāla galvenie varoņi ir divi padzīvojuši Ņujorkas radošie dīvaiņi – izbijis aktieris un izbijis režisors, kuri dzīvo lieliskā Ņujorkas centra namā un izklaidējas, klausoties podkāstus par slepkavībām. Brīdis, kad viņi satiek jauno kaimiņieni (Selīna Gomeza), turklāt namā notikusi slepkavība, ir abu kungu piedzīvojumu sākums – abu dzīve pēkšņi kļuvusi aizraujoša un pārsteigumiem pilna. Stīvs Mārtins un Martins Šorts nominēti kā labākie komēdiju aktieri, bet pats seriāls ir simpātisks nieks detektīvkomēdijas žanrā.
Pam and Tommy / Pama un Tomijs (Hulu)
Emmy Limited series kategorijā sacenšas seriāli, kuru stāsti ietilpst vienas sezonas garumā. To vidū daudz interesantu darbu – Dopesick (Hulu), The Dropout (Hulu), Inventing Anna (Netflix), Pam and Tommy (Hulu), The White Lotus (HBO).
Ar dzeltenīgo potenciālu pamatīgi piesātināts seriāls Pam and Tommy, tā galvenie varoņi ir aktrise Pamela Andersone un viņas dzīvesbiedrs Tomijs Lī, grupas Mötley Crüe bundzinieks. 90. gados viņi bija efektīgs un skandalozs pāris – brutāls, notetovēts rokeris ar grieķu saknēm un Playboy modele un seriālu aktrise. Abi satikās, aizrāvās un pēc dažām dienām apprecējās, medusmēneša laikā nofilmēja intīmu video. Kasete ar šo ierakstu tika nozagta no abu mājas seifa, un skandāls, kas sekoja, bija satricinošs un “novatorisks”, jo intīmā video izplatīšana tika veikta ar tā laika tehnoloģiskās novitātes – interneta palīdzību.
Seriāls sākotnēji neko dižu nesola, vien kārtējo “uz dokumentāliem faktiem balstītu” slavenību stāstu, tomēr šajā stāstā ir arī elementi, kas mazina tā trivialitāti. Viens no seriāla varoņiem ir puisis, kurš nozaga kaseti ar skandalozo ierakstu, – galdnieks, kuram ir iemesls neieredzēt Tomiju Lī (lomā Sets Rogans, viņš arī viens no seriāla autoriem). Stāsts par nozagto erotisko video tiek būvēts kā attiecību drāma, kurā ir vairākas puses – zaglis galdnieks ar savām problēmām un abas slavenības ar savējām.
Nominācijas ir arī abiem slavenību tēlotājiem, un britu aktrisei Lilī Džeimsai ir izdevies pārtapt Pamelā Andersonē pat fiziski, aktrise darbojas lieliski. Mazāk pārliecinošs ir Tomija Lī atveidotājs, aktieris Sebastjans Stans, kurš savu lomu veido atsvešināti, pat komiski, bet Emmy nominācija viņam ir. Balvas, domāju, nebūs, jo konkurenti ir ļoti spēcīgi. Piemēram, Maikls Kītons seriālā Dopesick, kurš spēlē farmācijas industrijas apčakarētu, godīgu lauku ārstu, arī Kolins Fērts seriālā The Staircase – kā rakstnieks, kurš apsūdzēts savas sievas slepkavībā. Jāpiezīmē, ka arī abi šie seriāli ir balstīti uz dokumentāliem faktiem/stāstiem, un tādu starp aktuālajiem seriāliem ir lērums.
Dopesick (Hulu)
Kompānija Hulu (tās lielākais akcionārs ir The Walt Disney Company) ražo jēgpilnus seriālus, un skarbs, aktuāls, sociālkritisks darbs ir arī Dopesick (tā nosaukumu varētu mēģināt tulkot kā lomkas vai, zinātniskāk izsakoties, abstinence). Šis stāsts ir pamatīgs pliķis farmācijas industrijai un uz tās adatas uzsēdinātajiem mediķiem un viņu pacientiem. Filmas pamatā patiesi fakti, stāsts par kādas ASV farmācijas kompānijas (Purdue Pharma) izstrādāto brīnumlīdzekli – opioīdu OxyContin, kas tika veiksmīgi mārketēts un ieviests tirgū, ļaujot tā ražotājiem pelnīt miljonus. Fakts, ka preparāts izsauc agresiju, lēkmes, vardarbības pieaugumu, turklāt rada lietotājiem atkarību, ražotājus un arī farmācijas biznesu uzraugošās institūcijas īpaši nesatrauca.
Viens no filmas galvenajiem varoņiem ir ārsts Maikla Kītona atveidā – viņš kļuvis par medicīnas mārketinga upuri un līdz ar to arī par līdzvainīgo preparāta izplatīšanā. Pamatīga drāma, kas atmasko farmācijas kompāniju cinismu un iespēju manipulēt ar pētījumu rezultātiem. Ļoti aktuāli.
The Dropout (Hulu) un Inventing Anna (Netflix)
Nākamie divi seriāli ir pat ļoti ērti salīdzināmi. Šie ir jau minētie blēžu stāsti – uz patiesiem faktiem balstīti seriāli par jaunām, veiksmīgām sievietēm, Annu Sorokinu un Elizabeti Holmsu, kuru ambīcijas bija varenas, tāpat kā abu prasme manipulēt ar līdzcilvēkiem, pārliecinot investēt šķietami spožos biznesos. Elizabete Holmsa no seriāla The Dropout vadīja kompāniju Teranos un solīja piedāvāt novatoriskas asins analīžu tehnoloģijas – iespēju vienā asins lāsē diagnosticēt cilvēka slimības. Viņa kļuva par biznesa veiksminieci, jaunāko sievieti miljardieri ASV vēsturē.
Savukārt Anna Sorokina uzdevās par bagātnieci no Eiropas, mīlēja mākslu un grozījās Ņujorkas bagātnieku aprindās, meklējot investīcijas savam mākslas centram. Abu šo dāmu trauslās, bet pārliecinošās biznesa konstrukcijas ir sabirušas drupatās, abas ir tiesātas, Anna Sorokina pat jau izsēdējusi savu cietumsodu, bet Holmsai tiesa piespriedusi divdesmit gadu ilgu cietumsodu, ko viņa sāks izciest šāgada oktobrī. Tie ir reālie fakti, kas krāšņi aprakstīti presē, atspoguļoti medijos un nu jau arī seriālos.
Ko teikt par abu seriālu kvalitāti? Tajos rūpīgi izsekots abu dāmu krāšņajiem dzīvesstāstiem, paļaujoties uz labu aktrišu spēju ne tikai imitēt ārējo līdzību, bet arī izspēlēt raksturus – to var teikt gan par Džūliju Gārneri Annas Sorokinas lomā, gan Amandu Seifrīdu Elizabetes Holmsas lomā. Šī iemesla dēļ ir vērts redzēt abus seriālus, kaut Inventing Anna, kā jau Netflix piedāvājums, ir vienkāršāk pieejams. Kvalitātes – seriāla temporitma un dramaturģijas ziņā gan veiksmīgāks šķiet The Dropout (nosaukums atspoguļo Elizabetes Holmsas kā Stenforda universitāti nepabeigušas / izslēgtas studentes statusu).
The White Lotus (HBO)
Gan jau cienītāji atradīsies arī seriālam The White Lotus, kura darbība norisinās elitārā Havaju salu kūrortā. Turp laiku pavadīt ieradušās vairākas pārtikušas amerikāņu ģimenes – vientuļa bagātniece ar mātes pelniem somiņā, jaunlaulāto pāris, tehnoloģiju kompānijas vadītāja ar vīru un bērniem. Pamazām atklājas raksturi, tiek risinātas attiecības, arī saskarsmē ar viesnīcas apkalpojošo personālu. Seriāla intriga tiek pieteikta pirmajā sērijā – kādam šīs brīvdienas ir beigušās slikti, viņa mirstīgās atliekas tiek iekrautas lidmašīnā. Intonatīvi seriāls sasaucas ar jau pieminēto Only Murders in the Building – draiski, mazliet nenopietni, tomēr ar nozieguma pipariņu. Šis seriāls, cerams, nebūs Emmy balvu piešķīrēju prioritāte, nav arī manējā.
Šie ir tikai daži no aktuālajiem seriāliem, kam pievērst uzmanību, piefiksējot faktu, ka par zīmīgu 2022. gada tendenci var uzskatīt seriālus, kas balstīti dokumentālos faktos un skandalozos dzīvesstāstos. Nozīmīgs 2022. gada ASV seriālu varonis ir vērienīgs biznesa avantūrists/-te, “brīnišķīgs blēdis”, kas spēj manipulēt ar cilvēkiem un milzu resursiem.
Noslēgumā gribu minēt vēl vairākus izcilus aktierdarbus, kas arī ir iemesls, lai pievērstos filmām/seriāliem, kuru ietvaros tie tapuši. Nopietns, pamatīgs darbs ir seriāls Scenes from a Marriage / Laulības dzīves ainas (HBO, pieejams Tet+ un LMT Viedtelevīzijā) ar Oskaru Aizeku un Džesiku Čestinu, seriālu inspirējusi tāda paša nosaukuma filma (Scenes from a Marriage, 1974) , ko savulaik veidojis zviedru ģēnijs Ingmars Bergmans. Nominācija kā labākajam aktierim Limited series kategorijā gan ir tikai Oskaram Aizekam.
Nevaru nepieminēt arī brīnišķīgu aktrisi Margaretu Kvīliju (Margaret Qualley), kura nominēta kā labākā aktrise arī par lomu seriālā Maid. Jaunā, talantīgā aktrise iznes visu seriālu – sentimentālu stāstu par vientuļo māti, šķirteni, kura mēģina kulties pa dzīvi, tīrot dzīvokļus. Seriālu var noskatīties Netflix, tajā Kvīlija spēlē kopā ar savu māti – 90. gadu zvaigzni Endiju Makdauelu.
Liekam punktu, seriālu pasaule ir viltīga. Tajā var bezcerīgi noslīkt, bet to mums nevajag.